I TIDIGARE AVSNITT
–Jag håller på att bli galen. –Hej, Shadow.
Det finns större uppoffringar än att bli lite galen.
–Vad finns i Chicago? –Hammaren.
Om jag förlorar följer jag med Wotan och gör det han ber mig om.
–Och om du vinner? –Då slår jag in skallen på dig.
NÅGONSTANS I AMERIKA
Så där.
Då så...
Mm. Perfekt.
Det är för gott för dem. Åtta barnbarn, var och en klipsk som ett bord.
Assaf med sin musik. Han låter som du.
Nej, det är för tidigt för att steka lök.
Assaf vill ha den krispig.
Nej, den är inte perfekt. Mer kanel.
Assaf? Du skulle ju inte komma före fem!
Och ta inte hit mer tvätt! Jag är trött på att vara hembiträde...
Du är på fel våning. Den svarta familjen bor där uppe.
Inget misstag.
Ni ska följa med mig, mrs Fadil.
Ni har dött, mrs Fadil.
Och det är dags för er att följa med mig.
Jag får snart sällskap. Råna mig om det är det ni vill.
Det finns en tv och jag har en mobil som enligt mitt barnbarn även är en kamera.
Jag önskar att jag var en tjuv.
Det är jag inte.
Jag kommer från Döden.
Ni är död, mrs Fadil.
–Är det jag? –Det är ni.
Era anhöriga kommer snart och hittar er.
De kommer att göra det rätta och begrava er ordentligt.
De kommer att bli ledsna, men sen finner de lyckan igen.
Er Assaf gifter sig inom ett år och döper sin första dotter efter er.
–Ett värdelöst mellannamn? –Just det.
Kommer de att hitta mig så här?
Det är ett muslimskt hem.
Varför håller Anubis ut sin hand mot mig?
Det är mitt tack.
Ni var en gång en flicka med er egen tita.
Som lärde er det gamla Egyptens seder när Nilen var full och flödade över.
Hon berättade historier om Vargen–
–och Schakalen, om Den röda vinden och Basts barn.
–Jag minns det. –Det gör du.
Därför för jag dig till Vågen.
Kom.
Mina anhöriga kommer att hitta mig.
De kommer inte att smaka.
Smaka, du.
Den är perfekt.
68 år.
Det är inte mycket i USA, men...
...mer än min tita någonsin bad om.
Kom.
–Det här är inte Queens. –Nej, det är det inte.
–Jag använde det. –Vi ska se om ni har använt det väl.
Jag var ovänlig mot den första pojken som älskade mig.
En gång stal jag en docka av min kusin.
Jag gjorde mitt bästa.
Ditt bästa är bra.
Var och en för dig till Du'at.
Du'at har många världar.
Välj.
Bakom vilken finns min far?
Han slog mig och jag vill inte se hans värld.
Välj.
Du är en vänlig pojke. Kan du välja åt mig?
Ska jag verkligen göra det med dig?
Om jag följer fel gud får jag aldrig se min tita igen.
Försiktigt!
Buffeln är i avtagande.
Du är Zorya Poluch...
–Systern som sov. –Ja, jag är Zorya Polunochnyaya.
Och du heter Shadow.
–Vad tittar du på där uppe? –Jag tittade på den där.
–Ser du? –Karlavagnen?
Odens vagn, kallas den. Och Stora björn.
Det är... ett ting.
Det är inte en gud. Som en gud.
Det är något hemskt fastkedjat i stjärnorna.
Om det rymmer kommer det att äta upp allting.
Så vi iakttar himlen. Hela dagen och natten. De tre systrarna.
Om han rymmer, tingesten i stjärnorna, är det ute med världen. Bara så där.
Tror folk det?
För längesen.
–Fryser du inte? –Kylan stör mig inte.
Det här är min tid. Mina systrar hör till sina tider.
När är din tid? Din födelsedag.
Jag vill inte att du spår mig.
Jag spår allra bäst.
Jungfrur har övertaget.
Och nu har vi något.
Nej. Du har ingenting.
Du tror inte på något, så du har inget.
Du rör dig längs en väg...
...från ingenting till allting.
Du har haft något, men förlorat det.
–Min fru. –Inte din fru.
Har du sålt ditt huvud till Tjernobog?
Ja.
Du ger bort ditt liv hela tiden. Det kvittar väl dig om du lever eller dör?
Världen är inte som jag trodde.
Skulle du hellre dö än leva i en värld med björnar i skyn?
Jag kan hjälpa dig.
–Men du måste göra något för mig. –Vad då?
–Ska vi slåss? Spela kinaschack? –Du måste kyssa mig.
Jag har aldrig blivit kysst. Jag vet inte om jag gillar det.
–Vi gör det nu. –Jag...
Kyssar är äckliga.
Men på ett fint sätt–
–som ädelost eller konjak.
Ta månen.
–Va? –Ta den, bara. Här.
Tappa inte bort den. Ge inte bort den.
Du har fått beskydd en gång. Du hade själva solen. Jag kan ge dig månen.
Det är dottern, inte fadern.
Nu... ska du vakna.
Det är inte soluppgång än.
Njut av din tid.
Ska vi spela igen? Samma villkor.
Hur kan de vara samma? Ska jag döda dig två gånger?
Du har bara ett slag.
Det är allt som krävs. Det är... konsten.
Hur längesen är det sen du svingade hammaren mot korna?
Kan det vara 20 år sen?
30?
Du är nog van vid bultpistolen.
Du har blivit svag. Du kan inte döda mig med ett slag.
Du kan ge mig hjärnskador.
En dreglande påminnelse om att du har blivit gammal.
Det är inte bra för någon av oss.
Om du ska slå in skallen på mig vill jag att det blir ordentligt.
Om jag vinner följer du med mig och Wednesday och slår när vi är klara.
Men om du vinner...
...får du slå en andra gång i soluppgången om det behövs.
Det är bara jag som vet det.
Okej. Ett parti till.
Du är ljus, jag är mörk.
–Nu får det räcka. Gå och lägg dig. –Jag försöker.
Du förtjänar bättre än det här.
Gillar du det inte får du sova på golvet. Det duger åt mig.
Du har lärt dig att leva på lite.
Jag har mat och tak över huvudet. Vad mer kan man behöva?
Ett hov som uppvaktar dig.
I det gamla landet var du draperad av pärlor. Älskad, fruktad, uppassad.
Överdåd klär dig.
Det blir snart bättre igen.
Din tur.
Hej då.
I det gamla landet öppnade jag grinden för min far i skymningen–
–när han återvände till oss och la mig sedan bland svarta sidenlakan.
Här spår jag för småpengar.
Du har aldrig spått min framtid.
Det som du vill göra...
Du kommer att misslyckas.
Och de kommer att vinna.
Det är bara min framtid i dag.
Kom.
Ta en promenad med mig.
–Det kommer att regna. –Ja, verkligen.
Sen när är du rädd för att bli blöt?
Du spelar samma spel, gamle man.
–Du får bara lura mig en gång. –Håll klaffen.
–Fortfarande så vacker. –Jag trodde att jag var lögnaren.
Vill du ha spådomen eller sanningen?
Jag vill ha kunskap framför tröst. Framför allt, alltid.
De kommer att döda dig den här gången.
Minns du... när vi var unga?
Knappt.
Då ska jag påminna dig.
Vad har du gjort?
Jag känner smaken av dig i regnet.
Vad känner jag mer smaken av?
Krig.
Okej då.
Jag följer med Wotan... till hans Wisconsin.
Sen dödar jag dig.
Blir det bra?
Det blir bra.
Är du vaken? Bra.
–Ovädret har dött ut. –Nej, det har det inte.
Vi ska råna en bank. Vill du ha lite kaffe?
Det är bäst att du drar, grabben. Annars tar krokodilen ett bett av dig.
Du kommer inte att skjuta. Geväret kommer att klicka–
–eller baktända så att du förlorar två fingrar.
Utmana inte ödet.
Hallå där! Du verkar ha sett bättre dagar, min vän.
–Mår du bra? –Nej.
–Vart är du på väg? –Till Wisconsin.
Jag kan köra dig till Madison. Hoppa in.
–Är du våldtäktsman? –Nej.
–Mördare? –Inte på senare tid. Du?
Det går att luta sätena om du vill sova.
Jag har varit nykter i elva år, men jag minns hur det känns att vara som du.
–Jag är inget fyllo. –Okej.
Det ligger en påse tranbär på golvet.
–Försök inte röra min snopp. –Det är inte min stil.
Du är inte min typ. Men när du vaknar kanske jag förklarar 12-stegsprogrammet.
Ja, gör det.
Vilken otur...
Nej.
Nej, nej, nej!
Fan!
NÅGONSTANS I AMERIKA
Se upp!
Klockan är 11.35. Jag hade en bokad tid kl. 11.
Mr Blanding vet att ni är här.
Ursäkta. Kan ni ringa mr Blanding och säga att jag fortfarande väntar?
–Han är på lunch. –När kommer han tillbaka?
Han kommer inte.
Ursäkta?
Mr Blanding kommer inte tillbaka i dag.
–Kan jag boka en ny tid i morgon? –Ni måste ringa.
Bokningar endast via telefonen.
Jag förstår.
Varför ler ni?
En försäljare är naken i USA utan ett leende.
I morgon ringer jag.
Peak Hotel, tack.
Vid profetens skägg! Din systers vagina!
Hur länge har du kört taxi?
–I tio år. Var kommer du ifrån? –Muscat. I Oman.
Från Oman. Jag har varit i Oman. Det var längesen.
–Har du hört talas om staden Ubar? –Ja, visst. Den försvunna staden.
De fann den i öknen för 5–10 år sen. Jag minns inte exakt.
–Var du med i utgrävningarna? –Något i den stilen.
Det var en bra stad.
När gick den under? För tusen eller två tusen år sen?
Fan! Skit! Fan!
Jag har kört den här Allah-förgätna taxin i 30 timmar. Det är för mycket.
Jag väntade hela dagen på en man som inte tog emot mig.
Min svåger avskyr mig.
Jag har varit i USA i en vecka, men bara förlorat pengar.
–Jag säljer ingenting. –Vad säljer du?
Värdelöst krimskrams, småsaker och turistprylar.
Hemsk, billig, idiotisk och ful skit.
–Du försöker sälja skit. –Ja, det stämmer.
–Och de köper den inte? –Nej.
Konstigt. För det är allt som de säljer i butikerna här.
Skit.
Vi tar Eighth Avenue. Vi kör genom stan den vägen.
Min farmor...
...svor en gång på att hon hade sett en ifrit, eller kanske en marid–
–en sen kväll i utkanten av öknen.
Vi sa alla att det var en sandstorm, en vindpust.
Men hon hade sett dess ansikte.
Och dess ögon var brinnande lågor, som dina.
Farmödrar kom också hit.
Finns det många djinner i New York?
Nej.
Det finns änglar.
Människor som Allah har skapat av lera.
Sen finns det eldmänniskorna. Djinnerna.
De vet inget om mitt folk här.
De tror att vi bara uppfyller önskningar.
Om jag kunde det skulle jag väl inte köra taxi?
En gång var det en man som sket i baksätet.
Jag torkade upp våt skit från sätet. Det är väl inte rätt?
Det är inte rätt.
Behåll växeln.
Jag bor i rum 318.
Jag ska till 76th och Madison.
Jag önskar att du såg det jag ser.
Jag uppfyller inte önskningar.
Det gör du visst.
Jag uppfyller inte önskningar.
Den här banken ska jag råna. Vi går och hälsar.
Är du helt jävla galen?
–Ha lite förtröstan. –Fan heller!
Förtröstan för en högre makt som vill att jag lyckas.
–Fan heller! –Jo, för fan! Du är min livvakt.
Därför ska du vakta mitt liv. Stämmer inte det?
–Inte när du rånar en bank. –Just nu ska jag bara in på banken.
Det är inte ett rån. Kom igen, lär dig. Det blir roligt.
Vi hade en överenskommelse eller vad du nu kallade det.
–Jag tänker inte göra något olagligt. –Nej då.
Utom kanske lite medhjälp–
–och ta emot stulna pengar. Du kommer att lukta ros efteråt.
Fan!
Ursäkta mig. Var finns insättningsblanketterna?
–På väggen vid ytterdörren. –För en dygnsinsättning, då?
–Samma blanketter. –Tack.
Du ser inte nöjd ut.
Jag har varit fri i fem dagar. Den sjätte sys jag in igen.
Blöd inte förrän du är skadad.
Vill du ha varm choklad? Kom! Jag bjuder.
Skriv ner det där numret.
Du fick marshmallows i chokladen. Gillar du det?
Varför pratar du om marshmallows? Som om det är viktigt.
–Jag gillar marshmallows. –Vi behöver snö.
Hård, drivande, irriterande snö. Jag vill att du tänker på snö.
Tänk "snö". Gör det.
–Snö? –Ja, snö.
Ser du molnen där i väster?
Koncentrera dig på att göra dem större och mörkare.
Tänk på mörka skyar och isvindar som kommer ner från Arktis.
– "Snö." –Hur hjälper det?
Det kanske inte hjälper, men du koncentrerar dig åtminstone.
Snö, snö.
Snö.
Nu är vi framme. Jag. Du är någon annanstans.
Jag tänker bara på snö.
Kvinnan där tror att Jesus led för hennes synders skull.
De är hennes synder. Varför ska Jesus genomgå lidandet?
–Hans pappa offrade honom. –Skyll inte på föräldern.
Det finns lidande och klander så det räcker, men den där vite Jesus...
Han kan ta lite mer lidande.
Det går väldigt bra för honom just nu.
Hur många färger har Jesus?
Det finns den vite jesuit-Jesus, den svarte afrikanske Jesus–
–den brune mexikanske Jesus, den svartmuskige grekiske Jesus...
Det är många Jesus.
Behovet av Jesus är stort, så därför finns det många Jesus.
Den mexikanske Jesus kom hit på samma sätt som många mexikaner. Illegalt.
Jag är inte rasistisk. Fråga honom så får du se.
Han vadade över Rio Grande med lika våt rygg som epitetet antyder.
Nästa kund.
God eftermiddag. Jag vill skriva ut ett par uppsättningar visitkort.
Och så kan jag behöva hjälp att skriva ut affischer.
Snö... snö.
Snö.
Det räcker nog.
Räcker med vad?
Snö.
Vi får inte lamslå hela stan.
–Jag tänkte på snö. –Och det snöade. Har man sett.
Jag älskar det här stället. Maten är inte så god, men atmosfären...
Den får man inte missa. Ät upp nu!
–Inga bankrån på fastande mage. –Jag är inte hungrig.
Måste man vara hungrig för att äta?
Det skulle inte snöa i dag. Det skulle inte ens bli kallt.
Så du går med på att pyttesmå människor på tv kan förutspå vädret–
–men du blir alldeles häpen vid minsta antydan om att du kan få det att snöa.
Det ena är vetenskap, det andra fantasi.
Du pratar om det som om det bara är en definitionsfråga.
–Det är verklighet och fantasi. –Så det är så världen fungerar!
–Verklighet eller fantasi? –Ja, så fungerar världen.
Säger han som inte har sett den.
Du lider av brist på fantasi. Det måste vi åtgärda.
–Titta vad geten har släpat in. –Katten.
Geten. En stor, stinkande get.
Mad Sweeney, du verkar ha fallit från hög höjd.
Vi skulle ju ses i Wisconsin.
Jag kommer aldrig till Wisconsin med min tur. Fittan här har mitt mynt.
Ge mig mitt mynt, fitta.
–Myntet som du gav mig? –Vittne. Han har rätt.
Jag gav dig fel mynt. Du fick mitt turmynt.
Man ska inte vara slarvig med ett turmynt.
Det ska man vara rädd om. Men vet du vad?
Du får tillbaka det när du talar om hur du tog det ur luften.
Jag tog det ur luften–
–och det var så jag gjorde, ditt insektsätande pervo.
Ge mig nu mitt mynt.
Jag har kastat bort det.
Var kastade du bort det?
I Eagle Point i Indiana.
Om du vill ha turmyntet tillbaka måste du åka till Parkview Cemetery.
Där hittar du min frus grav med ditt mynt ovanpå.
Din jävel!
Då blir jag ännu en av de män som sitter på din döda fru.
Var snälla!
Vi ses i Wisconsin.
Lycka till, Mad Sweeney.
Vi ses vid bilen. Han får inte stjäla den.
Du ska handla lite i mataffären och stå vid telefonkiosken en stund.
Om någon frågar väntar du på ett samtal från din tjej.
Hennes bil har gått sönder. Här.
–Vem fan är det här? –Du är det, för fan.
"A. Haddock, säkerhetschef, A1 Security Services."
–Ja, det är du. –Vad står A: et för?
Alberto? Alphonse? Augustine? Ambrose? Det är upp till dig.
– "Arsle" känns det som. –Trevligt att träffas, Arsle.
Jag heter James O'Gorman. Mina vänner kallar mig Jimmy.
Då så... Nu sticker vi.
Till sist får du en fråga.
Om du inte sitter i fängelse i kväll, tror du då på mig?
Svara inte på frågan.
Nej. Nej, nej...
Fan!
–A1 Security Services. –Får jag tala med A. Haddock?
–Det här är Andy Haddock. –Det här är polisen i Chicago.
Har ni en man vid First River Bank i hörnet av Market och Second?
Ja, det stämmer.
Det borde vara James O'Gorman. Är något på tok?
–Vi ser bara till att allt stämmer. –Tack så mycket.
Vi blev oroliga, för sånt här brukar två personer ta hand om.
Jag vet.
Säg det till de snåla jävlarna på First River Bank.
Det är min personal som sätter livet på spel.
Ni låter som en klipsk, ung man, assistent...
–Myerson. –Assistent Myerson.
Om ni behöver extraknäck är det bara att ringa. Har ni mitt kort?
–Ja, sir. –Behåll det. Ring oss.
Ja, sir. Ha en trevlig kväll.
–Är det så du tjänar pengar? –Tror du på mig nu?
Jag tror att du finns.
Jag förtjänar lite mer tro än så. Sitter du i fängelse igen?
Efter allt gnäll har du väl inte hamnat i fängelse än?
Inte än.
Det här är det enda landet i världen som undrar vad det är.
–Har du varit i många andra länder? –Nej, bara det här.
Men de andra vet vad de är. Ingen undrar över Norges hjärta–
–eller söker efter Mocambiques själ. Mocambique vet vad det är.
–Alla vet vad de är. –Amerikaner vet vilka de är.
De låtsas att de vet. Precis som jag låtsas nu.
–Precis som du. –Vad låtsas jag?
Du låtsas att du inte kan tro på omöjliga saker.
Det vore rena illusionen att tro på sån skit.
I så fall är det ärligt menat. Du framstår inte som en oärlig person.
Nu åker vi.
Fick jag det att snöa?
Om du fick det att snöa?
Om du väljer att tro att du fick det att snöa–
–får du leva resten av livet i tron om att du kan göra omöjliga saker.
–Eller så är det en illusion. –Nej, illusioner känns verkliga.
Inget av det här känns verkligt. Det känns som en dröm.
Så vackert att kunna drömma fast man inte sover.
Jag har gjort tillräckligt för att veta att en av fyra personer är stendum.
Även de smarta tror på någon illusion, som gudar eller spöken.
Tror du på kärleken?
–Ja, som fan. –Har du alltid gjort det?
Inte före Laura.
Du trodde inte förrän då och världen förändrades för att du trodde.
Tro är bara en produkt av de vi umgås med–
–och hur lättskrämda vi är. Och du är inte lättskrämd.
–Jag umgås med tveksamma personer. –Så har det alltid varit.
Det enda som skrämmer mig är att bli bortglömd.
Jag kan överleva det mesta, men inte det.
Det bästa med minnet är att det mestadels handlar om att glömma.
Vi minns det som är viktigt för oss.
Jag undrar vad som är det första du tänker på när du ser tillbaka på kvällen?
Snö, tror jag.
Rum 55.
Hej, valpen.